Діалектичний характер юридичної відповідальності за порушення законодавства про запобігання виникненню і поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб - Данілова Анна Вікторівна (Університетські наукові записки, 2022)
Проаналізовано законодавчі акти, які регулюють суспільні відносини охорони здоров’я населення в напрямку запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб, зокрема і тих, які є особливо небезпечними. З’ясовано значення поняття «система». Встановлено, що юридична відповідальність володіє ознаками та властивостями системи. За допомогою системного підходу обґрунтовується актуальність взаємодії різних видів відповідальності. Звертається увага на тенденцію розширення кола суспільних відносин, врегульованих нормами права, запозичення норм міжнародного права, формування комплексних галузей права. Як результат, відбувається, наділення традиційних галузевих видів юридичної відповідальності ознаками міжгалузевості. Доведено, що відповідальність за порушення законодавства про запобігання виникненню і поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб також наділена ознаками міжгалузевості, адже її специфічним об’єктом є захист здоров’я населення від виникнення та поширення особливо небезпечних інфекційних хвороб, забезпечення якого підтримується наявністю різних видів відповідальності та складів правопорушень, які в сукупності формують єдину, цілісну систему такої відповідальності. За критерій виокремлення такої системи взято об’єкт правопорушення. Вказується на тісний міждисциплінарний зв’язок адміністративної та кримінальної відповідальності. Досліджено позитивний та негативний підходи до розуміння адміністративної та кримінальної відповідальності загалом, а також у сфері виникнення і поширення особливо небезпечних інфекційних хвороб. Акцентується увага на необхідності розрізнення понять «відповідальність» та «покарання». Наведено аргументи на користь широкого підходу як до трактування юридичної відповідальності загалом, так і до відповідальності в цій сфері. Наголошено на необхідності переосмислення діалектичного зв’язку права з примусом, а саме на необхідності розуміння відповідальності не лише як механізму контролю з боку держави, а й як форми самоконтролю індивіда, яка в подальшому стає його стійким внутрішнім переконанням.